ATEN, GREKLAND 3000 År f. Kr
Översättning: Dream_Theater.
- Vi måste gå! - Nej...
Utan det gyllene garnet kommer vi aldrig ut härifrån.
Herre Gud!
- Hej Nigey, jag är tillbaka. - Uh, ursäkta mig?
Jag ersätter Claudia när hon är iväg. Jag ska vara här i en vecka.
- Eh, i en vecka? - Jag är Lynette. Minns du mig?
Oh, ja, visst, så minns jag dig. Trevligt att träffa dig igen.
- Oooh,.. den där accenten. - Uh-huh,.. ja,.. okej. Men,..
Jag fixar alltihop imorgon. Visst. Ja. Projektor, uppfattat.
Och hotellen väntar er,.. och Nigel.
Oh, okej.
Oroa dig inte, jag har skrivit upp allt.
Och innan du frågar, så har jag redan arrangerat lunch med Ajax.
- Ajax? - Åh, Alex, då. Ursäkta.
Kunde du fixa den senaste broschyren från Atens museum?
Jag vill se hur de ställer ut sina föremåI,
speciellt då sitt lergods.
Syd, måste avsluta. Massor att göra. Vi ses imorgon. Ciao.
Hej.
Jag skulle nog göra allt en man med engelsk accent sa åt mig.
- Jaha? - Skulle inte kunna stå emot.
- Inte? - Nej.
Och så jag,.. ja, jag borde,.. jag skulle,..
- Vänta. - Vadå?
- Det här kom till professor Fox. - Tack.
Om de hittar bevis på Templet längre åt öster så
skulle jag rekommendera att utöka grävperimetern. Okej.
Ja, ring om du vill ha något annat undersökt. Hej.
- Nigel? - Hallå.
Vad är det?
Är? Inget, inget alls. Det,.. är en ganska fin dag på universitetet,
skolområdet är oklanderligt, och elevkroppen redo att sättas i arbete.
När jag sa "elevkroppen", menade jag inte "kropp" som i "kropp",
- utan jag menade "kropp". - Du träffade Lynette.
- Ja, hela hon. Hon är bara,.. - här när Claudia är i Grekland.
Tack Gud, även om det betyder att vi slutligen får tillbaka Claudia.
Du, det blir en katastrof, med Claudia ensam i Athen.
Hon klarar det fint. Det lät som om hon var bra organiserad.
Hon har bett mig om att få åka på en av dessa resorna i evighet.
Jag behövde få förbättringar gjorda, hon verkade vara det logiska valet.
Ibland är lite ansvar allt som behövs för att någon ska växa upp.
Hennes far är den störste donatorn universitetet har, okej?
Du är Greklands vackraste kvinna.
- Jag,.. - Säg inget. Ord är överflödiga.
Vad är det?
Vet ej. Lynette sa att det anlände precis, kom från Grekland.
Ser ut som om det blev manglat i tullen.
Den här stenen tillhörde en gång en Gud.
Lova mig att du alltid ska bära den.
Jag,.. ska aldrig ta av den. Min gud, vad,.. den är vacker.
Minotauren. Någon aning om vem som skickade det här fotot?
- Nej. Ingen returadress? - Nej, men det skickades från Aten.
Claudia?
Claudia kan inte skicka ett intern-memo över campus, Nigel.
Det är skuret ur sten, och ser autentiskt ut.
Kunde,.. muséet i Aten ha skickat det?
Jag avslutade precis ett samtal med dem. Ingen sa något till mig.
Och det här är inget sådant som man glömmer att nämna.
Vänta. Vem är du?
Stavros,.. men kalla mig Stavie.
- Känner du till Minotaurmyten? - Visst,.. hälften man, hälften tjur,..
förvisad till en labyrint där han bor i ett ändlöst virrvarr av tunnlar.
Labyrinten var så komplex, så Gudarna skapade ett gyllene garnnystan
så att människor skulle kunna hitta ut.
Mmm. Gudar, monster och öden. Grekerna visste verkligen hur man skapar sägner.
Det finns också en annan legend, fast den är inte lika känd.
Om?
En nyckel som kunde låsa upp dörren till Minotaurens labyrint.
Menar du det?
Antas vara utskuren ur vit marmor som bara återfinns på Kreta,..
med Minotauren skuren i den.
- Liknar det marmor för dig? - Tror du att det är nyckeln?
Det är bara en legend. Men legender har grunden som fakta.
- Vem skickade då den till dig? - Och varför?
- Claudia har nog en bra förklaring. - Alldeles säkert.
- Tja, det har bara gått,.. - En och en halv timma.
- Åh, där kommer hon. - Är jag sen?
Claudia, se på dig. När sov du senast?
Ingen sover i Grekland. Det finns för mycket att göra.
- Barer, fester att paja, män,.. - Claudia, jag vill inte veta.
Jag har träffat världens stiligaste man.
Han är så läcker. Lång, mörk. Han heter Stavie. Så grekiskt.
Var hittade du det där halsbandet?
Han gav det till mig igår. Eller i förrgår, kanske.
- Han? - Stycket.
- Var då? - Här.
Kan jag få se på det?
- Har,.. stycket ett efternamn? - Så långt gick det inte.
En man som du träffade i en bar gav dig ett sånt här halsband?
Han sa att jag var Greklands vackraste kvinna.
Jag förstår.
Och vi hade inte sex eller så. Han försvann för tidigt.
- Kan jag få låna detta ett slag? - Jag vet inte.
Min vän Alex är en expert på forntida Grekisk konst.
Jag skulle vara intresserad av att se vad han säger om det.
Visst.
Du kan väl gå upp på hotellet med Nigel. Så väntar jag på Alex.
Det är vad du tror att det är.
Så det är du som är världens stiligaste man.
Och du är också väldigt vacker.
Det var vad Claudia kallade dig. Varför gav du henne detta halsbandet?
Kunde inte riskera att ge det till dig själv.
Du är för påtaglig och även jag. Det skulle ha varit för farligt.
Så du skickade bilden för att göra mig nyfiken.
Ja. Vi måste hitta labyrinten och garnnystanet innan andra gör det.
Vilka då andra? Vem är du?
Jag kontaktar dig. Tala absolut inte med någon, och vakta stenen.
Vänta!
Rör dig inte!
Hoppa av! Hoppa av!
Hej! Kom tillbaka..!
Saknade dig på restaurangen, Alex.
Min fakultet träffade Ran Long, Syd. Jag försökte på din mobil.
- Jag jobbade på solbrännan. - Vissa saker förändras aldrig?
Antagligen. Lång historia. Jag behöver ditt utlåtande om något.
Det finns bara ett enda stenbrott i världen som producerar denna marmorn.
Säg inget - det är på Kreta,..
Och?
Jag känner till alla legenderna om labyrinten, Sydney.
- Det här är ingen nyckel. - Vad är det då?
Det är ett smycke. Gammalt, säkert från 2000 år f. Kr, kanske tidigare.
Var fick du tag i det?
Från världens stiligaste man. Någon kille vid namn Stavie.
- Stavros Vardolos? - Känner du honom?
Alla i Aten känner Stavros Vardolos.
Hans far är en av Greklands rikaste män.
- Dimitri Vardolos, rederimagnaten? - Bland andra saker.
Blanda dig inte med Stavros eller hans far. De är i fejd.
Du inviterade mig till Aten för att föreläsa om fortida Grekisk konst.
Då träffas vi på Ministerns mottagning i parken?
Mottagning?
Kulturministern. Jag berättade för din sekreterare. Vad heter hon?
Claudia,.. säg inget. Är det snobbigt?
Ja.
- Är den här okej? - Den är fin. Du ser Ijuvlig ut.
Den visar inte mer än den ska?
Inte säker. Jag menar, klänningen är designad att visa så mycket den kan,
så,.. vad ska inte synas?
Har ingen aning. Den kan ju till och med sitta bak och fram.
Jag hatar det här. Jag kan inte röra mig, och inte andas.
Jag är rädd att fläcka ner den och känner mig som en våt fläck i den.
- Gud..! - Dra in tungan, du kanske snubblar.
Hundratusen drachmer på att mannen i vaniljkostymen är Dimitri Vardolos.
Stavros far?
Och bakom honom står min kompis från stranden.
Sydney, trevligt att se dig i något annat än stövlar.
Du berättade aldrig att du kände Dimitri Vardolos.
Han bekostade min styrelseplats på universitetet. Alla känner Dimitri.
Låt mig presentera er för kulturministern.
Han är väldigt ivrig att få träffa den berömda Sydney Fox.
Jag hämtar varsin drink.
- Jag vill tala med dig. - Jag har inget att säga dig.
Hej, snacka om att världen är liten.
Ja, mycket. Kan du ursäkta mig ett ögonblick?
- Du stal någonting från mig. - Bort med tassarna.
- Jag vill ha tillbaka den, Stavros. - Den är inte din.
Jag betalade en förmögenhet för det där halsbandet.
Halsbandet tillhör inte dig. Det tillhör Grekland.
Det tillhör mig! Du är inget annat än en simpel tjuv.
Far, vi hade visst mer gemensamt än jag kunde föreställa mig.
Kasta ut honom. Lugnt och stilla.
Tala inte med honom. Tala inte med någon här. Alla jobbar för min far.
- Jag kan ta hand om mig själv. - Du kan inte lita på någon.
- Innefattar det dig? - Nu går vi, Stavie.
Hallå där, släpp honom. Oh!
Försvinn.
Undan. Jag tar hand om honom.
Vi måste sluta att träffas såhär. Annars börjar folk att prata.
- Är du okej? - Bara bra.
- Kom Stavros undan? - Jag tror det.
Och Alex då?
Efter att tumultet bröt ut, så ledde han iväg ministern.
Alex är med på det.
Inget i hans skrivbord.
Hur har en historielärare råd med såna här pjäser?
Bra fråga. Han låtsas att allt är bra, men han döljer någonting.
Alex har alltid varit en dålig skådis.
Han spelade Macbeth i grundskolan, och trodde att han var Olivier.
Jag tyckte mer att han liknade Lurch från "Familjen Addams".
Hallå där,..
Min Grekiska är ganska dålig. Hur är din?
Lite rostig, men jag gör ett försök.
Det står, "detta är ett arbete utfört av Daedelus".
Nigel, Daedelus är arkitekten som designade Minotaurens labyrint.
- Tror du att detta är hans,.. - Ritningar,..
Om vi kan hitta ingången, så öppnar den här dörren.
Alltid en drömmare, Sydney, och för nyfiken för ditt eget bästa.
Jag drömmer väl inte? Labyrinten existerar. Och du skulle hitta den.
Blanda dig inte i det här, Sydney.
- Varför är du inblandad då, Alex? - Du förstår inte.
Nej, det gör jag inte. Varför berättar du inte vad som hänt
så att jag kan se till att samma sak inte händer med mig?
Alla jobbar för Dimitri. Som en Gud på Olympus kontrollerar han saker här.
Så du såIde din själ,.. så att du kunde köpa
alla saker som du skulle ägna ditt liv åt att beskydda.
Du såg alltid saker som inte andra kunde. Eller inte ville.
Kanske därför jag inviterade dig till Aten, för att lära mig.
Jag visste att du antagligen skulle berätta något jag inte kunde själv.
- Varför tar du inte bort den där? - Gud, Sydney, vad är det jag gör?
- Sluta! Sluta nu, ni två! - Han hade en pistol!
Vilken han skulle ge mig när du störtade in.
Vad gör du nu här? Och säg nu inte att du bara tittade förbi.
Jag förföljde dig för att skydda dig. Han där jobbar för min far.
Du lever ju på honom.
Professorn ska hitta labyrinten. Hittar han den, plundrar han den.
Jag stal nyckeln och gav dig den för jag tåIde inte tanken på att
någon förstör någonting så värdefullt,.. för pengar.
Så det är vad det handlar om? Varför berättade du inte det förut?
Vi fick inte precis någon chans till att diskutera det förrän nu.
Jag kände på samma sätt inför vad Dimitri höll på med.
Det är därför jag inte har talat om något om Daedelus ritningar.
Vet han inte att du har de här?
Nej. En kollega fick dem av en bonde som fann dem i en grotta.
Min far skulle döda dig om han kom på att du hade dem utan hans vetskap.
- Och vi ska väl inte berätta något? - Vad tror du att jag är för någon?
Jag har ingen aning. Vad är du egentligen för någon?
Låt oss börja jobba,.. allihop.
Detta måste vara Minotaurens kula.
Jag kommer inte över hur många tunnlar det finns.
Får Paris Tunnelbanesystem att likna en söndagspromenad, visst?
Där nere kan man försvinna för tid och evighet.
Detta är Kung Minos av Kreta, han förvisade Minotauren till labyrinten.
Labyrinten kunde vara varsomhelst.
Myten säger att Kung Minos byggde,.. labyrinten på Kreta.
Sant, men Daedelus lämnade inte Aten. Som pojke hade han drunkningsmardrömmar
så,.. att åka båt till Kreta skulle aldrig komma på fråga.
Det begränsar ju liksom planen. Kan någon översätta det här?
Om i Ijuset ovan, så även i mörkret under.
Mörkret under? Han måste mena labyrinten.
Härligt, men varför berättar han inte var han har byggt den?
- Jag har sett orden förut. - Har du?
Det är Forngrekiska. Det har inte använts på över 3000 år.
- Var såg du orden? - Minns inte,.. beklagar.
Fördömt, jag har det på tungan, Sydney, men får inte fram det.
Kanske om du inte försöker så mycket, så ploppar det upp.
- Kanske Alex kommer på något. - Går vi tillbaka till hotellet?
Ja. Åh, där är en taxi.
Vänta här.
Claudia. Måste ha varit en helkväll.
Där är du. Jag har letat över hela Aten efter dig.
Jag såg honom först. Det är datingens grundregler.
Vi är inte på en träff Claudia, utan vi arbetar.
I den klänningen? Klockan sex på morgonen?
I parken. Där såg jag orden. Parken som vi var i igår.
- Vi måste låna din taxi, Claudia. - Visst, men jag följer med er.
Vi måste stanna till på vägen, där de säljer fiskeutrustning.
Jag växte upp inte så långt härifrån.
När jag var liten, så tog sköterskorna mig hit varje dag.
Jag låtsades att detta var Olympen och jag var en Gud.
Det är du.
- Titta. Precis som jag minns. - Vad var detta stället, Stavros?
Det var ett tempel tillägnat Prometeus.
Varför sitter då Kung Minos huvud högst upp på det där valvet?
- Kung vad? - Minos. Han var Kung på Kreta.
Hans fru Pasifae förbannades av Poseidon och blev förälskad i en tjur.
Är inte det olagligt?
Sydney, vad gör du?
Jag ska klättra upp och ta mig en titt.
Gud, som hon fjädrar sig.
- Halsbandet passar. - Härligt, men nu då?
- Hej! - Sydney, det finns en dörr här.
- Har du en ficklampa? - Nej.
Så,.. vart tror du att den här tunneln leder?
Finns det bara ett sätt att ta reda på.
Daedelus bok fick oss in här. Förhoppningsvis tar fiskelinan oss ut.
Förhoppningsvis? Exakt vad tror du hon menade med det?
- Där får du, Nigel. - Jag är väl redo, antar jag.
- Vem ritade de här? - Minotauren.
Och Minotauren är,..
En varelse som är till hälften man och till hälften tjur.
Hälften tjur?
Ser ut som platsen för en massaker.
- Eller en middagsbjudning. - Jag förstår inte.
Minotauren åt människor som gick vilse i labyrinten.
Vad är det?
- Dessa är inte människoben. - Vad är de då?
Primater av något slag, men definitivt inte människor.
Menar du att Minotauren åt apor?
Nej, det känns som det är iscensatt, som att sakerna blev placerade här.
För att skrämma folk.
- Världen första hemsökta hus. - Herre Gud..!
- Men, den är mänsklig. - Den är vidrig.
Sydney, titta, det är en dörr.
Men hur ska vi öppna den? Det måste finnas en spak ellet nåt.
Två i rad. Det gillar jag med Grekerna, de är så konsistenta.
Det är nån slags kommunal samlingsplats.
Det fanns mer än en Minotaur.
Titta på väggarna.
Vad är det här?
- De var inte alls Minotaurer. - Eller monster.
De var bara fysiskt deformerade på något sätt.
De måste ha grundat ett samhälle där de levde med varandra,
utan rädsla för bedömning från världen utanför.
De forna Grekerna dyrkade fysisk skönhet.
Så de var utstötta.
På grund av deras utseende? Det är så elakt, gud,..
Sydney, titta på den här. Ett trasigt kärl på en piedestal.
Det gyllene garnnystanet. Så det existerar likväl.
Din far kommer att bli nöjd, Stavros. Du ledde oss rakt till garnnystanet.
Han kommer inte att få något av det här.
Din far får precis vad han vill. Det borde du veta.
Och vad tänker ni göra, skjuta mig?
Självklart inte. Stavie, din egen familj. Men de andra,..
Vad gör han?
Ingenting,.. än.
Ta garnnystanet.
Låt oss komma ut härifrån!
Iväg!
Skynda på, kom igen, kom igen.
Det borde hindra dem för ett slag. Kom nu.
Tappa inte bort fiskelinan.
- De lämnade oss här för att dö. - Vad gör vi nu då?
Kanske kommer vi inte att vara ensamma.
Hör ni det där?
- Vad är det? - Hovar. Det låter som hovar.
Det är änden på vår fiskelina!
Killarna där inne måste hala in den.
- Vi är, typ, vilse, eller hur? - Nej, vi kan bara inte hitta vägen ut.
Men vi kommer på den, va? Det är ju ditt yrke, visst?
Du tar dig in i såna här platser och sedan tar du dig ut?
Vi har ungefär en halvtimmas ljus kvar.
Låt oss komma iväg medan vi fortfarande ser var vi går.
Och vad händer när facklorna slocknar?
Jaha? Vilken väg?
- Vem vet? - Ingen vet, det är vem.
Någon sa att folk som går vilse här nere blir uppätna. Vem sa det?
Det är en del av myten, Claudia. Det har inte hänt på riktigt.
Och hur vet du det?
Myten sa också att nystanet skulle hjälpa folk hitta ut ur labyrinten.
Om det var knutet till något vid ingången som vår fiskelina.
Garnnystanet i sig själv är värdelöst.
Det undrar jag,..
Sydney, du tror väl inte att det faktiskt kommer att,..
Förflytta sig? Jo, visst,..
Det rör på sig!
Det rör inte på sig, det rullar. Vi måste vara på en liten backe.
Vem bryr sig om det rör sig eller rullar? Det är på väg någonstans.
Känner ni det? En bris, frisk luft.
Det är Ijust i slutet av tunneln. Du är otrolig.
Hitta labyrinten var kanske det lättaste. Nu måste vi skydda den.
Ni behöver inte oroa er, professor Fox.
Jag ska se till så att labyrinten får den bästa omvårdnad som pengar kan ge.
Är det allt du bryr dig om, far? Att tjäna mer pengar?
Detta har inget med pengar att göra. Jag har mer pengar än jag behöver.
- Vad handlar det då om? - Om makt.
Klart ni skulle förstå, professorn. Det handlar om att vara bäst.
Hela världen vet snart att Dimitri Vardolos hittade Minotaurens labyrint.
Åh. Och ska du också berätta för världen om det Gyllne Garnnystanet?
Överskottet går till segraren, Stavros.
När jag var pojke, så såg jag upp till dig. Ville bli precis som dig.
Slutligen.
Vad är det här för ett spratt? Vad hände med Garnnystanet?
- Det är borta. - Vad talar ni om?
Gudarna skapade nystanet att vägleda dessa med gott hjärta och sann anda,
som folket som bodde i labyrinten. Men för dig är det värdelöst.
Du kommer alltid att vara vilsen.
Det här är ditt fel!
Detta handlar bara om dig, far, och om det du har blivit.
Jag brukade hata dig, men nu så tycker jag bara synd om dig.
Han kommer inte att vara något problem. Det är över.
Detta är över. Men saken mellan dig och din far,..
Ja, jag vet, Sydney. Det har bara börjat.
Det är ju en början.
Det var synd vi förlorade Nystanet. Det var ett storslaget fynd.
Antar att vi skulle gå.
Du har rätt, Nigel, det var ett praktfullt fynd.
Men vissa ting är kanske inte ämnade för museum.
Jag har inte hört ett Ijud från Stavie. Han sa han skulle ringa.
Då gör han säkert det.
Han skulle ta mig till en ö med otroliga grottor.
Folk bor där i veckor utan kläder, och utan telefoner, inget alls.
Min gud, varför skulle någon vilja göra det?
En vecka utan kläder med Stavie? Totalt hjärndött, Nigel.
När man talar om trollen.
Han är här med en annan,.. åh, gud..!
Claudia, killar som Stavros är som bantningskurer,..
de är fulla av hopp och löften, men i slutet fungerar de aldrig.
- Vad skulle du veta om bantning? - Jag hade det bara som exempel.
Du förstår inte, Sydney. Jag, liksom, "diggade" Stavros.
Detta var ingen bimboförblindelse av en totalt ursnyggt stycke.
Självklart inte.
Han betydde något för mig, någonting viktigt.
Du kände honom egentligen inte, Claudia.
Jag kände Stavros, i mitt hjärta. Vi var liksom, själsfränder.
Frågan är om du behöver en man som Stavros i ditt liv.
- Nu skojar du, va? - Nej.
Stavros var en Gud. Jag hittar aldrig någon som honom igen.
Gudar är dåliga pojkvänner.
Herregud,..
Jaha, min solbränna börjar blekna. Dags att lägga sig på stranden igen.
Ciao.
Hej.
Ännu en bantningskur?
Hoppas att han slipper svälta. En,.. grekisk tragedi, tack.
- Ja, frun'. - Verkar passande på nåt' sätt.
- En till mig med. - Ja, okej.
Översättning: Dream_Theater.